LENFlLM
Filmen är tillägnad 150-årsminnet
av den store ryske dramaturgen Alexander Ostrovskijs födelse.
Andra konstnärliga föreningen 1968
Vintern är slut, tupparna har galt,
Den sköna Våren kommer ner till jorden.
SNÖFLlCKAN
En vårsaga av A. N. Ostrovskij
Manus D. DELL, P. KADOTJNlKOV
Regi Pavel KADOTJNlKOV
Fotografi A. TJlROV
Dekor A. FEDOTOV
Musik V. KLADNlTSKlJ
Ljud T. SlLAEV
Text: Jane OBUHOVSKAJA
l rollerna:
Snöflickan - E. FlLONOVA Lel - E. ZJARlKOV
Kupava - l. GUBANOVA Mizgir - B. HlMlTJEV
Tsar Berendej - P. KADOTJNlKOV Bermjata - S. FlLlPPOV
Bobyl Bakula - A. APSOLON Bobylicha - L. MALlNOVSKAJA
Radusjka - V. PUGATJEVA Brusilo - V. MALYSJEV
Malusja - S. ONUTJKlNA Kurilka - G. NlLOV
Zarjana - L. BEZUGLAJA Lillen - A. DEMlN
Murasj - S. KRYLOV Murasjs Granne - l. BOGOLlUBOV
Våren - N. KLlMOVA Frosten - P. NlKASJlN
Medhjälparna - V. VASlLlEV, J. GUDKlN
Snö, bara snö,
det är bara ett kallt sken,
och det finns ingen värme.
Men jag tycker om midnattens länder.
Jag tycker om att väcka deras mäktiga natur från sömnen
Och kalla från jordens innandöme
den fruktbara gåtfulla kraften.
Och jag tycker om att värma upp
de sorglösa berendejerna till kärleksglädje.
Kyss mig, låt alla se, att du är min flicka!
Dottern har blivit stor nog att giftas bort.
Hennes fästman kommer till sommaren.
En handelsman från tsarens by, vid namn Mizgir.
Från berg till berg faller snön,
Och mig kallar man hem.
Kom hem, svärdotter, kom hem, Kom hem, flicka, kom hem...
Att brygga öl, festa och bli yr,
att sjunga vårsånger,
att ströva omkring natten lång -
bara ett bekymmer har de.
Lel! Lel!
Tidigt tidigt sjöng tupparna,
kungjorde vårens ankomst.
Farväl, farväl, Fastlagsvecka.
Farväl, Fastlagsvecka!
Farväl!..
Jag ska frysa rök till mjölkvit dimma.
Som den är ska den förbli! Jag tycker om det!
Du har festat om bra. Det är hög tid för dig att fara norrut.
l gryningen, för förlig vindil ilar jag iväg till den sibiriska tundran.
l vems vård lämnar du Snöflickan?
Vår dotter har blivit stor nog, hon klarar sig utan amma.
Hon kommer att sorgsen sitta ensam bland berguvar och skogstroll.
Hon behöver glada väninnor att leka med till midnatt,
rårliga fester och glad lek med gossarna.
- Och sedan? - Och sedan faller en i smaken.
Det är detjag inte tycker om!
Allt i världen måste älska.
Du är varm olägligt, talar utan förstånd.
Lyssna! Lyssna till förnuftets röst en liten stund!
lgår återkom kvinnofågeln från andra sidan havet.
Hon har hört sägas att solen tänker förgöra Snöflickan.
Att den bara väntar på att väcka en eld av kärlek i hennes hjärta.
Då finns det ingen räddning för Snöflickan.
Solguden Jarilo ska bränna henne, lägga i aska, smälta henne!
Jag vet inte hur, men den ska döda henne.
Du har trott på den dumma fågelns berättelser.
Ej låterjag, hennes mor, Snöflickan plågas i fångeskap.
Kalla hit Snöflickan till mig!
Snöflickan! Mitt barn!
Min stackars Snöflicka...
- Min människoskygga... - Ack, mamma!..
Kom fram till mig, så ska jag omfamna dig.
Min sköna, vill du inte ut i friheten? Bo med människorna?
Jag vill! Låt mig göra det!
Vad är det, som lockar dig att lämna hemmets härd?
Människosånger, Lels sånger.
Tillåt mig, far!
Dag och natt ärjag beredd att lyssna på hans vallsånger.
Man lyssnar och man smälter...
Hör du? Man smälter!
Av alla ord är ordet ''smälta'' det mest skrämmande för Frosten!
Snöflicka, fly undan Lel, frukta hans tal och hans sång.
Han är genomträngd av den flammande solen.
Du förargar dig för mycket på Lel och solen.
Jag är verkligen inte rädd varken för Lel eller för solen.
Lustigt är det att möta och välkomna dig,
Svårt och trist är det att av dig ta farväl!
Och hur kan vi kalla dig tillbaka?
Kom åter, Fastlagsvecka!
Från bergen rinner flöden, vårflöder forsar, vänd om,
Gör i ordning din träplog!
Ta fram kärrorna, Ta bikuporna,
Och lägg undan kälkarna.
Låt oss sjunga vårsånger!..
De glada berendejerna väldrar i en skara.
Farväl, Snöflicka! Lev lyckligt, mitt barn!
Håll dig nära skogen när du är ensam. Jag ska befalla att man skyddar dig.
Hör upp, vänner, skogsväsen, troll! Vaka över Snöflickan!
Så gärna!
Vi ska föra dig länge in i skogen, Så att inget öga ser dig!
Farväl, farväl, Fastlagsvecka! Farväl, Fastlagsvecka, farväl!
Vår kära Fastlagsvecka, Hjärtanskära Fastlagsvecka,
Du var här en kort tid, Det var du, vår kära, det var du.
Vi trodde det skulle vara sju veckor,
Sju veckor, vår kära, sju veckor,
Men Fastlagsveckan är bara sju dagar, Sju dagar, vår kära, sju dagar.
Vår kära Fastlagsvecka, Hjärtanskära Fastlagsvecka.
Gå hem med dig, du samvetslösa!
Lite harjag drukit och festat hos andra.
Lev nu i hunger.
Du sitter i annans gård, din egen stuga är oeldad
- Finns det då ingen ved? - Den kommer inte själv från skogen.
Det skulle du sagt för länge sedan.
Yxan är med mig, vi ska hugga två fång björkved och det är nog.
- Titta, en bojardotter! - Var?
Det är väl inget att se. Drinkare! Jag skulle döda dig!
Se hit, berendejer!
- Vad tvister ni om? - En bojardotter...
En bojardotter?
Är hon vid liv?
Hon lever! Titta! Hon har stövlar och vantar!
Låt oss fråga dig vart går din väg?
- Och hur är ditt namn? - Snöflickan.
Jag vet inte vartjag ska gå. Ta mig med er.
Tack för gunsten! Vem ska ta dig med sig?
Den, som först fann mig, hans dotter blirjag.
Blir du verkligen min?
l vilket avseende passar inte jag, Bakula, till bojar?
Skynda, folk, till min breda gård på tre stolpar!
Välkomna furstar, bojarer, kom med dyra gåvor
och buga er, och jag ska göra mig viktig.
Du känner inte ditt värde. Låt oss ta Snöflickan.
- Gå ur vägen för oss, folk. - Ur vägen!
Farväl, far!
Farväl, mor!
Farväl även du, skog!
Du store tsar för de lyckliga berendejerna, lev i många år.
Allt går väl i ditt vidsträkta tsardöme.
Jag tror inte på det, Bermjata. Ditt tal verkar lättsinnigt.
Mer än en gång har man befalt dig muntligen och med förordning
att se djupare på saker och ting, och försöka fatta deras väsen.
Man får inte, fladdrande som en fjäril,
röra lätt bara vid sakernas yta.
Ytlighet är en last hos en hederlig människa.
Tro inte, att om det ej sker dråp och tjuveri...
- Man stjäl lite grand. - Fångar ni någon?
Varför ska man fånga dem? En gång blir de fångade.
För att skratta åt olyckor förstulet,
och göra grimaser bakom en husknut behövs inte stort förnuft,
särskilt för narrar och lustigkurrar.
''Välstånd'' är ett stort ord!
Jag har inte sett det bland mitt folk i 15 år. Solguden är förargad på oss.
Vise tsar, farför skulle han vara förargad?
l folkets hjärtan harjag märkt en kyla.
De tjänar ej längre skönheten.
utan de styrs av helt andra lidelser:
fåfänga, avund inför andras kläder med mera...
Kort sagt, min vän, - en hjärtkyla överallt,
människornas hjärtan blev kalla.
För vår känslokyla är solguden Jarilo förargad på oss.
Här har du förklaringen till vår olycka och kyla.
Jag har förstått. Men jag ser inte hur man kan hjälpa det.
Men det måste finnas hjälp. Tänk, Bermjata.
För varje år blir vår sommar allt kortare,
och våren allt kallare,
dimmiga, fuktiga som höstar.
Nej, min vän, inte allt går väl hos oss.
Hjärtat är inte av sten, man kan inte leva utan en käraste.
Man måste älska någon, helst då en vacker man.
Man vakar över sitt hjärta, men vet inte när någon fånger det.
Gossen är vacker, han lover att gifta sig med mig.
Han är rik Mizgir, sin fars son.
-De skrattar rakt i ansiktet på dig! -Man kommer att glömma!
Mina föräldrar är säkert glada åt mitt öde.
Han har väl svurit
att byta krans med mig inför tsarens ögon
och ta mig till hustru.
Alla säger, att en ung flicka inte kan undgå kärleken,
men jag vet inte vad kärlek är,
ej heller vad käraste betyder.
Vi kommer aldrig att glömma det!
Vi har tagit dottern för att få glädje. Vi väntar alltjämt på lyckan.
Du har trott på att ett fosterbarn gör en fattig människa lycklig.
Men på ålderns dagar blir inget lättare.
Du har stött bort alla med ditt stränga sätt.
Du kallar mig sträng utan grund. Jag är blyg och mild.
-Blygsamhet passar en rik flicka. -Den hör inte hemma hos oss.
Vad vill ni, avundsjuka människor, ha av Snöflickan?
-Locka till dig gossarna, var snäll. -Men om han inte är i mitt tycke?
Locka honom till dig och han ska närma sig dig och komma hit.
-Han ska ha med sig gåvor till mor. -Bjuda far på öl.
Varje dag - en festmåltid, det är livet ska vara.
Om det är sant, att ingen ung flicka kan undgå kärleken,
så vänta - då kommer den.
Nå, flicka...
Låt mig bara fylla penningpåse. Vilken brudmössa jag ska skaffa dig!
Vart ska vi ta honom? Det är vår tur.
-Jag vill inte. -Jag har ingen nytta av det, heller.
Varför flyr ni er från en stackars herde, som från pesten?
Du kan lura andra, men vi känner dig nog.
Det man skyddar får man ha kvar. Övernatta hos Bobyl.
Har du glömt, att byrådet beslutat, att befria mig från alla
förpliktelser på grund av min fattigdom?
Det kostar dig inget, ge honom nattkvarter!
Vi ger honom mat, du ger honom nattlogi. Du lider ingen förlust.
Förstår du, saken ligger så till... Det är farligt att släppa in Lel.
Hans dotter är giftasvuxen.
-Och du då? -Min hustru är vacker.
Låt Lel komma till dig i stället för till oss.
Vi betalar dig. Vi sparar inte rublerna.
Jag har också en skatt. Varför släppa in tjuven?
Vad är du rädd för? Snöflickan är inte lik våra kvinnor.
Ställ en stånka hembryggd dricka på bordet och så blir vi vänner.
-Vi kan komma överens. -Vi betalar dig.
Stanna, Lel.
Befaller du mig att sjunga?
Jag vågar inte befalla, utan ber dig ödmjukast.
Jag är inte värd din ödmjukhet.
-Vad ska jag betala dig för sången? -Jag kräver inget för min sång.
Som tack brukar man tala smeksamt. lbland fårjag även en kyss.
När du har sjungit för flickorna,
betalar de bara med en kyss?
Skäms de inte att betala så billigt?
Ryck av en blomma och skänk mig den. Det är nog för min sång.
Här har du!
Sjung för henne, men slösa inte med dina ord - hon är njugg med ömhet.
Hennes kärlek och vänlighet är för rika människor.
Ett smultronbär
Har vuxit under en liten buske.
En föräldralös ung flicka
Har fötts till olycka.
Min söta!..
Ett smultronbär
Har mognat utan värme.
En föräldralös ung flicka
Har vuxit utan tillsyn!
Min söta!..
Ett smultronbär
Kommer att frysa utan värme.
En föräldralös ung flicka Hälsas av ingen, oj...
Det var i stugan, Det varju i stugan,
Hon gick över golvet, Hon gick över golvet,
Hon gick där omkring...
Vackre Lel har rätt.
Spring dit, där man älskar. Sök efter kärlek - du är värd den.
Snöflickans hjärta, som är kallt mot alla,
ska inte slå av kärlek till dig heller.
Lämna oss i fred! Gå och lisma er in hos Snöflickan!
Kom inte hit, du med dina samvetslösa ögon!
Om ni bytt ut de gamla vännerna för en ny, då är ni ej värda tilltro!
Hur länge måste vi försmäkta? Bestäm hur ni vill ha det!
Men om inget finns att få hos den nya?
Vi kan inte gråta över er!
Vi erkänner vår skuld, men ser inget medömkan.
Om du så skulle dö - tyckerjag inte synd om dig!
-Låt oss glömma det som varit! -Vi kan inte glömma genast!
Låt mig vara, Lillen!
-Allt är förbi! -Man kan bli förtvivlad!
l himlarymden flyger en grå björn.
Den viftar med sina öron och ramar,
Den styr med sin svarta lilla svans.
Det är en ren dikt! En osanning! Något oerhört!
En ko glider på skidor nedför berget,
Med utsträckna ben och uppspärrade ögon.
Det är en ren dikt! En osanning! Något oerhört!
En gris har byggt bo i en ek
Och fött ungar.
Det är en ren dikt! En osanning! Något oerhört!
l himlarymden flyger en grå björn.
Den viftar med sina öron och tassar ramar,
Den styr med sin svarta lilla svans.
Det är en ren dikt! En osanning! Något oerhört!
Snöflickan, du sitter ensam, stackars du!
Gossarna har lämnat dig! Du kunde vara öm mot Lel åtminstone!
Lel behöver glädje, heta smekningar, men jag är blyg.
Och jag själv känner mig så lycklig! Glädj dig med mig.
ldag har min Mizgir kommit till vår by för att bekanta sig med alla.
Vi ska roa oss alla tillsammans,
För sista gången ska vi gå och leka på vårfestkullen.
Det är inte i storstugan, elden brinner,
Elden brinner, lyser klart,
Elden brinner, lyser klart.
Där sitter vår föräldralösa unga flicka,
Sitter och gråter tårfyllt.
Gråt inte, vår föräldralösa unga flicka,
Vi gifter bort dig med en klok man,
Vi gifter bort dig med en klok man.
Kära väninnor, flickor,
En förstörare av flickans skönhet har kommit,
att skilja väninnor från varandra.
Lämna inte ut er väninna, göm henne...
Unga flickor, gömmer inte sig den vackra Kupava ibland er?
Den vackra Kupava behövs av oss själva.
Om vi lämnar bort henne, finns det ingen att dansa ringdans med.
- Och att sitta med om kvällarna! - Och att berätta hemligheter för.
Mina sköna, ni behöver en väninna, men jag behöver henne mer.
Jag är ensam och har ingen hustru.
Om du bara ger en stor brudpenning.
När det gäller flickor, spar man inte på pengar!
Tjänare, ta hit mina pengar!
Du får inte Kupava genast! Vi lämnar inte henne utan en brudpenning.
Gossar, ställ upp er! Lämna inte ut henne till skänks!
Annars tar man alla flickor i vår by.
Jag är smeksam mot flickor, men med er ska jag tala på annat sätt!
Jag kastar till er två nävar, det är nog.
Mizgir skrattar dock rakt i ansiktet på oss!
Jag skulle inte tåla kränkande ord.
Jag skulle inte låta mina män bli utskrattade!
-Vad skulle du göra? -Du kan inte mäta dig med mig.
Bind mig hellre, så att det inte sker en olycka.
- Söker du gräl, rygga ej tillbaka. - Jag släpper inte dig oskadd.
Kurilka! Börja träta med honom!
Ett moln kom ut, ett moln kom ut, Ett hotfullt moln kom ut,
En åskknall hördes, En åskknall hördes från molnet...
Hör på, Mizgir, pojkarna har blivit förnärmade!
- Över vad? - Över din grovhet.
Är du också förnärmad? - lnte särskilt...
Ge dig iväg i så fall! Och skicka hit nån klokare!
-Tycker du jag är dum? -Det är du!
lnte utan grund vill Brusilo slå dig!
Brusilo? Var? Vad för en? Visa mig!
-Vart ska du? -Vänta!
Är det du som är Brusilo? Kom närmare!
Lyssna inte, nådiga herrn. Vi gör dumheter på skämt.
Äsch, ynkliga kämpe!
lnför deras ögon tar de främmande även oss!
Fästmannen har kommit till flickan, man ska ta emot honom vänligt,
men ni vill slåss.
Börja sjunga, kära väninnor!
Vinet växer i trädgården, Vinet växer i trädgården.
Och bäret växer i barrskogen, Och bäret växer i barrskogen.
Vindruvorna mognarju, Vindruvorna mognarju.
Och bäret faller ner, Och bäret faller ner.
Vinet ärju vår Mizgir, Vinet ärju vår Mizgir,
Och bäret är vår Kupava, Och bäret är vår Kupava...
Jag ska binda en krans, Jag ska binda en krans,
Jag ska binda en krans För hela året...
Alla väninnor och vänner tittar på mig som om jag var främmande.
Och du, vackra, är också som en fågel i ett träd -
sjunger lite och flyger bort.
Din olycka är att du ej är ömsint, att du inte vet vad kärlek är.
Jag skulle vilja omfamna varje människa för att berätta om glädjen.
Snöflickan, det är sista dagen jag är en fri flicka.
Kupava, jag går med dig. Vi tar också Lel med oss.
Kära vän, låt oss gå! De hinner ifatt oss.
Våra väninnor och berendejerna väntar.
Din väninna är Snöflickan. Vad har Lel med er att göra?
Snöflickan kommer att ha tråkigt utan Lel.
Är det inte roligare för Snöflickan att gå med mig?
-Och jag då? -Du kan väl ta Lel.
Snöflicka, du hjärtkrosserska...
Kära väninna och du, hennes vän, lämna oss.
Det gör ont att höra dina ord. Snöflickan är främmande för er.
Snöflicka, stanna kvar!
När solen försvinner under den slocknande himlen
i aftonrodnadens strålar, kommer den sedan tillbaka?
För solen finns ingen återkomst.
Och det finns ingen återkomst för en slocknad kärlek heller, Kupava!
Vilken olycka!
- Vilken olycka! - Vilken olycka!
Kära väninnor, kom tillbaka!
De blyga ögonen är nerslagna, dolda av ögonfransarna.
Bara i smyg skymtar en blick genom dem, som bönfaller ömt.
-Bara det inte går oss förbi! -Jag ser redan brudmössan...
Far, se ditåt. Din Kupava gråter!
-Svårmodet kväver henne. -Hennes heta läppar är torra.
Jag är kunnig nog i gamla seder.
Berendejerna, älskade av gudarna, levde hederligt.
Vi anförtrodde våra döttrar åt pojkarna utan rädsla.
Vi ser kransen som en borgen för deras kärlek.
Kransen skändades inte av otrohet, och flickorna visste inte av svek.
-Vi ber ödmjukast! -Vi ber ödmjukast!
Ta penningpåsen, gamling, det är ett förskott för din dotter.
Om man ger pengar, ska man veta för vad.
Håll Lel borta härifrån, annars kommer vi att bli osams, gamling!
Säg åt honom att ta en lång omväg om Bobyls gård!
Varför skulle han gå nära stugan.
Håll dig borta, Lel. Det är inte jag som kör bort dig, det är tvunget.
-Farväl! - Vad grät du över?
När du gråter själv, ska du veta vad människor gråter över.
Våga inte säga nej! Minns dina föräldrar!
Uppbär skatt, avundsjuka människor, från väninnans olycka.
Gör er rika genom min skam.
Jag går med på att låtsas för er vinsts skull.
Säg, missdådare, i folkets närvaro!..
Var det när du svor Kupava kärlek, du bedrog henne?
-Eller bedrog du henne just nu... - när du hittade ett nytt byte?
Vad betyder ord? Man kan inte befalla sitt hjärta!
Många dåraktiga eder avlägger man i kärlekens hetta.
Jag älskade henne, men nu älskarjag en annan - Snöflickan!
Det är kränkande för kvinnor i Berendejs land att höra sånt prat!
-Det finns ingenting värre! -Varför älskar du ej Kupava längre?
Försynthet är det dyraste för en förälskad man hos en flicka.
Men du omfamnade mig med båda händer och tittade glatt!
Och jag tänkte, närjag såg din skamlöshet,
att du skulle byta ut mig mot någon annan!
En sådan oförrätt...
Nu skaffar vi fram öl. Jag ska traktera dig och dricka själv.
Kalla på mig, när du vill vara smeksam. Kör mig bort,
om det tråkat ut dig. Jag ska lämna dig i fred utan klagan,
bara min blick ska säga, attjag kommer, när du vinkar mig till dig.
Aj, du, flod, iskalla vatten, djupa, rinnande,
dolj mitt svårmod
och dränk mitt brinnande hjärta tillsammans med den grymma sorgen!
Varför dränka ditt brinnande hjärta? Svårmodet ska gå över...
Han är avskyvärd!
Tsar Berendej försvarar alla oskyddade!
- Han är mäktig! -Be tsaren, Kupava!
Det roar att mäta andras förstånd mot sitt eget.
Att mäta andras dumhet är att förspilla mödan.
Men vi ska inte avvika från ämnet.
Och vad det gäller hustrur?
Man kan inte säga, att de helt förlorat sin varm tillgivenhet mot
männen, men den äktenskapliga troheten är inte orubblig längre.
Utfärda en förordning, enligt vilken hustrur ska vara trogna,
män ska titta med större ömhet på deras skönhet,
alla pojkar ska vara vansinnigt förälskade i sina fästmör,
och flickorna ska vara tankfulla och smäktande.
-Kommer det att göra någon nytta? -lngen alls.
-Varför då denna förordningen? -Vi renar oss inför solen.
Det var befallt, ser ni. Om de inte lydde det är det deras skuld.
Man kan inte ställa en vakt hos varje människa.
Det var bra tänkt, men olägligt.
Jag har tänkt natten igenom och dröjt vid följande.
På Solens dag fram mot gryningen samlas berendejerna.
Vi ska låta samla de blivande fästmörna och fästmännen.
Och vi ska förena dem i en oskiljaktig allians.
Det finns inget offer som mer behagar solguden Jarilo.
Säg, vise tsar, hur kan vi gifta bort dem?
Fästmörna har nästan börjat slåss med sina fästmän.
Varför?
l byn Zaretjnaja dök nyligen en viss Snöflicka upp.
Fästmörna kastade sig över fästmännen av svartsjuka,
och de grälar så att man bara kan slå ut med armarna av förvåning.
För det första trorjag inte på det, för det andra har du kanske rätt.
Ljuse tsar! En fager mö ber att få komma in!
Är kanske portarna stängda för unga flickor?
Väsnas inte. Tack.
Ljuse tsar!..
För man verkligen göra så? Var står det skrivet?
Efter ha öppnat hjärtat!..
Tala, jag lyssnar.
Efter ha gjord min själ frusen, roat sig nog med smek,
fått sitt lystmäte av skryt, kallade han mön skamlös...
Jag hör, flicka, din tårfyllda klagan.
Sanningen hörs ju, sorgen ses ju...
Men till liten nytta, min kära. Berätta i tur och ordning.
Vad har sårat dig? Vem har skämt ut dig?
-Ska jag berätta, ljuse tsar? -Berätta, min kära.
Låt mig fråga dig, ljuse tsar.
Ska man lyssna på eder, tro på samvetet,
eller helt tappa tron på människor?
Hur kan man låta bli att tro, min kära?
Världen finns kvar tack vare sanningen och samvetet.
-Jag trodde också... -Berätta!
Låt mig fråga en sak till, ljuse tsar.
När en pojke behagar en, vill man leva hela livet i lycka.
Pojken är smeksam, ska man då älska honom?
-Det ska man, min sköna. -Det var detjag gjorde.
Jag glömde min egen far, mina nära, mina kära väninnor.
Jag känner och minns bara min käre vän.
Det varju han själv, som genom gråt vann flickans hjärta.
Han själv bannar nu och förebrår flickan inför folket,
har kallat henne skamlös.
Stackars flicka.
Det enkla talet, den uppriktiga sorgen griper en ända in i själen.
Jag har ej gråtit eller ej spillt många ord hittills.
Jag behövde bara vifta med handen och ge guld för att få smek.
Jag har hämtat mjöd...
Vill du ha: hallon-, anis- eller ingefärsmjöd?
-Vilket som helst! -Vad önskas?
Det är oerhört, Bermjata! Det är hemskt att tro på det!
Kalla folket till tsarens gård, till en hård rättegång!
Medhjälpare!
Ställ Mizgir inför tsarens domstol!
Kalla folket till tsarens stränga domstol!
-Hör upp! -Tsarens folk!
På tsarens vilja!
-Gå in genom den röda porten! -ln genom ekdörrarna!
-Att döma i domstolen!
- ln i den nya förstugan!
-ln genom ekdörrarna! -ln kejsarens palats!
-Att döma i domstolen!
Den skyldiga har hämtats!
-Erkänner du din skuld? -Det görjag!
Store tsar! Tvinga honom att be om förlåtelse vid hennes fötter.
Om han inte vill, straffa honom med din vrede.
Hans skuld är fruktansvärd. Låt oss stänga våra hjärtan för nåd.
Skändad är kärleken - den fromma känslan,
Naturens stora gåva, livets lycka.
Synd och skam faller på mitt silvergråa hår!
Tvinga honom att gifta sig med den förorättade flickan!
Mizgir, vill du ta Kupava till hustru?
Mizgir har Snöflickan till fästmö!
-Man kan tvinga honom. -Giftermål tål inget tvång.
Store tsar! Kupava söker kärlek.
Jag vill älska. Men hur kan man älska honom?
Hjärtat är sårat, krossat av honom. Honom vill jag inte ha.
Ärade folk.
Hans skuld är värd dödsstraff.
Men det finns inga blodiga lagar i vår lag.
Låt gudarna straffa honom efter hans brott.
Folket självt dömer Mizgir till evig exil.
Driv honom bort från varje dörr.
Jaga honom ut i vildmarken, ut i skogen!
Roa ditt djuriska hjärta bland djuren, Mizgir!
Lämna oss, din förbrytare,
du skändare av en godtrogen kärleks glöd.
Gå!
Jag ska ej yttra ett ord till min ursäkt.
Men om du, store tsar, fick se...
Snöflickan kommer!
Mor, titta! En himmelsblå blomma, livs levande!
En blomma så vacker attjag knappt tror på vad jag ser.
Serjag den blomman i en dröm eller ärjag vaken?
Du, ouppfostrade, du glor och gapar,
den store tsaren undrar, vilken toka, som kommit hit.
Hennes kärlek ska hjälpa oss att mildra Jarilos vrede.
Vilket offer man förbereder åt honom!
Vid mötet med solen ska vi överlämna henne åt en lycklig make.
Store tsar, hon vet inte, vad kärlek är.
Sådana under sker inte i världen!
Kärlek drabbar oundvikligen alla av naturen.
Om det är sant, hur kan skaparen av värme låta bli att vredgas?
Snöflicka, din tid har kommit. Sök dig en vän i ditt tycke.
-Var ska jag hitta honom? -Ditt hjärta ska visa dig.
Det tiger...
Berendejer!
Den som lyckas väcka Snöflickans kärlek före gryningen,
ska få henne ifrån tsarens händer med en stor belöning
och ska bli hedersgäst vid tsarens bord vid festmåltiden,
på Jarilos fest.
Av de blomstrande ynglingar, som jag känner,
kan bara en väcka kärlek hos en flicka - det är Lel!
Vilken ära för dig, herde!
Solen, inte mig, passar en sådan ära.
Den tog hand om mig från min första barndom,lärde mig sjunga visor.
Det är hans värme som finns i mitt tal.
Jag svär dig, att innan dagen gryr blir Snöflickan säkert
kär i mig eller någon annan.
Store tsar, uppskjut min exil!
Min kärleks eld ska upptända Snöflickans orörda hjärta!
Jag svär dig vid de stora gudarna, att Snöflickan ska bli min hustru!
Mizgir och Lel, med ert löfte ärjag lugn
och jag ska möta Jarilos dag sorglöst.
Rättegången är slut!
Glada sånger genljuder i dungar och dalar!
Berendejernas rike är skönt i sin frid!
Ära! Ära!
Bakula har det svårare än alla andra på fester.
Han ärju danslysten
En dag dansar han väl ihjäl sig...
En flitig karl!
Tsaren kommer!
Det glädjer mitt hjärta att titta på dem. Det ädelmodiga folket
blandar inte ihop arbete och dagdriveri. Man arbetar
så mycket, man kan; sedan dansar man och sjunger tills man faller ihop.
Jag ska binda en krans, Jag ska binda en krans
För hela året, För hela året.
Vår åker är rund, Vår åker är rund,
rund och liten.
Aftonrodnaden är ren och morgonen blir klar.
Sjung en sista sång, vackre Lel.
Jag är så glad, så glad idag.
Jag är munter, munter.
Jag harju sett min älskling!
Hon går, hon vandrar.
Hon går, hon vandrar i den gröna skogen.
Hon plockar blommor.
Du har roat tsarens hjärta, Lel. Roa det lite till.
Välj en skön flicka från kretsen av de blyga flickorna.
Led henne fram till mig så att alla ser!
Låt henne belöna sångaren av kärleks visor med en het kyss!
Tack, Lel!
Det känns, som om jag druckit
en tung skål gammalt starkt mjöd!
Jag hoppas att ni förströr er, mina barn!
Snöflickan? Ensam, gråtande? Vad är du sorgsen över?
- Varför sårade du mig? - Vad talar du om?!
Jag gråter av sorg, och förargelse över att du har lämnat mig...
Det är din egen skuld.
Jag älskade dig mycket, grät mycket med bittra tårar.
Glöm det, som varit, Lel, och ta mig med dig att möta solen!
Vänta på mig, jag ska göra det.
Jag ska till pojkarna, jag har inte ätit kvällsvard än.
-Vi tror vi måste försonas med er. -Ni är inte värre än andra gossar.
Radusjkas vän får kyssar från Radusjka.
Malusjas kyssar är till Kurilka!
-Sådant ska livet vara! -Det finns ingenting bättre!
Har du en vän är hjärtat hemma!
Jag släpper inte din hand innan jag förklarat
hur mitt hjärta värker, med vilket svårmod det svider i min själ.
Min själ har inte vetat av kärlekslidanden hittills. Det er ej
en pojke som gråter framför dig - det är en, stolt man, som böjer sig.
En stolt man kastar sig på knä inför en jäntunge.
Ska du bli kär i mig?
O nej! Dina ord är skrämmande, dina tårar är hemska.
Lämna mig! Du är god, varför skrämmer du Snöflickan?
Vänta! Det är sant, attjag är skrämmande!
lnte utan grund skär en röd skam genom mitt ansikte.
Du ska betala för förödmjukelsens bitterhet!
Om bara sådan kärlek finns hos folket,vill jag inte ha den!..
Jag ska inte älska!
Det finns inte sådana i tsarernas kronor.
Man kan inte köpa den.
Endast din kärlek, Snöflicka, är lika mycket värd!
Ta den ovärderliga stenen och ge mig din kärlek!
Jag värderar inte min kärlek högt, men säljer inte den.
Jag ska byta ut kärlek mot kärlek, men inte med dig, Mizgir!
Du ska lämna den till skänks då! Kasta av ungflickskransen. Jag
har svurit vid gudarna inför tsaren, och nu uppfyllerjag min ed...
Spring efter ett flyende spöke!
Snöflicka!
Fånga en förkroppsling av en lockande dröm!
Bara solskenet ska skingra dina drömsyner!
Snöflicka!
Vackra Lel, min gråblåa duva...
Jag ska förbli tacksam mot dig för evigt.
Du räddade Kupavas stolthet från skammen.
Genom din kyss upphöjde du mig inför hela folket.
Jag visste ju vilket hjärta jag köpte, närjag kysste dig...
Min kärlek ska förbli alltid, till livets sista stund.
Låt oss gå.
Det är tid att möta Jarilos uppgång.
Stolt ska Lel visa sin älskade vän för solen inför folket.
Kupava, din hjärtkrosserska!
Du själv kallade mig så.
Du själv skiljer mig från Lel.
Snöflicka, lyssna oftare till Kupavas heta tal.
Hör, hur ett hjärta talar, när det tänts av kärlek.
Mor! Ge mig kärlek!
Jag ber om kärlek. En ung flickas kärlek!
Snöflicka, mitt barn, om vad ber du?
Jag vill älska, men kan inte kärlekens ord.
Min fader-Frosten och du, Sköna Vår,
en dålig, avundsam känsla
gav ni mig i arv i stället för kärlek.
Alla älskar omkring mig, och jag är ensam sorgsen.
Jag är rädd, min skönhet ska vissna utan glädje.
O, mor, ge mig kärlek!
Jag ber om kärlek! Jag vill älska!
Du har glömt din fars farhågor. Kärleken ska bli ditt fördärv.
Mor, jag må hellre gå under.
En stund av kärlek är dyrare för mig än år av tårar och svårmod.
Mitt barn, om du vill, gerjag dig kärlek.
l min blomsterkrans finns en outtömlig källa till kärlek.
Se, mitt barn, så många blommor och örter,
vilka färgskiftningar...
En blomma ska tända en av de nya känslorna i dig,
och tillsammans ska de tända alla känslor genast!
Ack, mor, vad sker med mig?
Av vilken skönhet blev den gröna skogen klädd!
Man kan inte se sig mätt på stränderna och sjön.
Vattnet lockar, buskarna bjuder in en under sitt hägn.
Och himlen! Mor, himlen!
Morgonrodnadens flod vajar i gungande vågor!
Farväl, mitt barn, till nästa återseende.
Och glöm inte din mors råd!
Vilken skattjag gömmer i mitt bröst!
Snöflicka, mina krafter avtar. Jag har letat länge efter dig.
Är du rädd?
O nej, Mizgir, det är ej skräck, som fyller min själ.
Så behagligt ditt tal är! Så djärv din blick!
Jag fångar begärligt dina ord.
Jag är rädd att tro på lyckan, Snöflicka!
O, käre, allt dyrbart, som finns i världen,
ryms i det enda ordet - ''kärlek''!
Snöflicka, din kärlek är räddningen för den förvisade.
Vid soluppgången ska Mizgir visa upp dig som sin hustru.
Jag vågar ej bryta mot mina föräldrars bud.
Jag blev befalld att gömma min kärlek för solen.
Sluta med din barnskliga skräck!
Du har vant dig att härska över ödmjuka hjärtan.
Mitt hjärta är inte en gosses. Jag kan båda älska och befalla!
Jag kommer att gå under!
Må er allians välsignas med välstånd och lycka!
Lev i rikedom och glädje till era sista dagar
bland era barn och barnbarn!
Store tsar, jag har utfört din vilja!
Välsigna mitt äktenskap med Snöflickan.
Snöflicka, vil du ge honom din kärlek?
O tsar, fråga mig ett hundra gånger,
ett hundra gånger ska jag svara, attjag älskar honom!
Uppenbara dig, Jarilo!
Men vad händer mig? Är det lycka eller döden?
Vilken hänförelse! Vad kärleken gör mig svag!
O, moder Vår, tack för att du gav mig den ljuva kärleken!
Vilken smäktande sällhet som fyller mig!
Det finns eld i ögonen och i hjärtat, och i hela blodet finns eld.
Jag älskar och smälter.
Farväl, alla väninnor. Min fästman, farväl du också!
Snöflickans sista blick ser på dig!
Snöflickan låg i min heta famn inte som ett spöke.
Hon var varm och det var
en människas hjärta, som darrade i henne.
Snöflicka, lev!
Snöflickans sorgliga död och
Mizgirs hemska slut
kan inte oroa oss!
En rättvis dom har fallit!
Frostens barn, den kalla Snöflickan har gått under.
Låt oss fördriva köldens sista spår ur våra själar
och vända oss till solen!
Och jag tror på att den ska se vänligt
på de lyckliga berendejernas tillgivenhet!
Ljus och kraft, vår gud Jarilo!
Vår sköna sol!
lnget i världen är skönare än du!
Vår gud, skänk ljus åt oss!
En varm sommar!
Slut